Hvorfor får jeg altid dem, der er ødelagt?
Jeg vil slås denne gang, far.
Gå ind på dit værelse igen, Kyra.
Gå ind. Vær nu sød.
Jeg kan ikke se det.
- Kæmp mod mig, slagter. - Ikke dig.
Skaber af alt godt. Vi befrier hende fra det onde, som har besat hende.
Dræb uhyret!
Skær hende løs.
Hun er fra yderposten. Stedet er besmittet med ondskab.
Ingen må komme levende derfra.
Skær hende løs, sagde jeg.
Samtalen er slut. Rejs videre.
Så er det nok!
Det var for sjov.
- Tag hende og rejs. - Tak.
Men jeg skal ikke den vej.
Du er allerede død.
Så mange er døde. Jeg vil ikke dø.
Det kommer og dræber alle.
- Det kommer til at dræbe dig. - Hvorfor flygtede du?
- Det er derinde. - Hvad er det?
Hver aften. Det kommer hver aften. Det dræber alle.
- Hvad er der? - Pendra. Hun lever!
Men hvem er med hende? Og hvordan kom de igennem?
Hvis de slipper dem igennem, er det måske forbi.
Hvor mange er der tilbage derinde?
- Der har du svaret. - Hun burde være blevet.
For hende er det i hvert fald slut.
Hvem er du, og hvad vil du?
Beowulf. Jeg trænger til mad og hvile.
Han er en af dem. Hvordan slap han ellers igennem?
Tag tilbage til dine venner.
- Jeg er ikke en af dem. - Og du er ikke en af os.
Men som det ser ud, burde et ekstra sværd vel være velkommen?
- Grænseherren må snakke med ham. - Vi kan altid dræbe ham senere.
Det må Hrothgar afgøre.
- Du kan komme ind. Ingen garantier. - Jeg tager chancen.
Kom med.
- Beowulf. Jeg har hørt navnet før. - Hvad har du hørt?
- Kun en idiot kommer hertil. - Hvis han ikke allerede er fordømt.
En lejesoldat. Det forventer vi ikke her.
- Hvordan kom du igennem? - På min hest.
Spurgte du dem bare pænt?
Noget i den retning.
Tror du, vi har guld? Eller kan du lide trækfulde, gamle yderposter?
Ingen af delene.
- Hvad bringer dig så hertil? - Mørket.
Kender du til... vores problem?
Og hvad så? Tilbyder du at hjælpe os?
Ja.
Ingen ved sine fulde fem vil møde det her.
- Jeg har ikke noget valg. - Det lyder personligt.
Vi ved ingenting om ham. Send ham tilbage.
Vi har færre end 40 mand tilbage.
Og som du har bemærket, kommer aftenen hurtigt.
Lad ham få Nivris værelse.
Nivris værelse.
- Han er farlig. - Absolut.
Vi har kunnet stole på mændene på indersiden.
Han kommer ikke fra belejrerne.
Ingen, som har set, hvad der sker her, kommer frivilligt hertil.
- Det er noget andet. - Måske har Nivris familie sendt ham.
For at hævne din svigersøns død.
De mistede deres eneste søn.
Hvis de ikke tror, at hans død var et uheld, vil de hævne det.
Vi får se, hvordan han har det i morgen tidlig.
Så er han på vej væk, eller ser krematoriet indefra.
Uanset hvad er problemet løst.
Våbenmesteren er min onkel. Derfor er jeg hans assistent.
- Jeg vil rejse østpå. - Tror du, at du kommer ud?
Pendra og jeg skulle rejse sammen. Det gik ikke særlig godt.
- Tror du, vi kommer ud? - Formentlig ikke.
Her er det.
Hvem er Nivri?
Grænseherrens svigersøn. Han var gift med Kyra.
Han blev slået ihjel.
- Hvad er det? - Du burde ikke røre det.
- Tog uhyret ham? - Nej, det var før uhyret.
- Våbenmesterens assistent? - Ja. Ironisk, ikke?
- Hvordan døde han? - Tja...
En gæst. Hvor usandsynligt.
Min mand plejede at komme her, når han drak.
Jeg har ikke været her, siden han døde.
Jeg ved godt, hvorfor du kommer. Hans familie har sendt dig, ikke?
Ingen har sendt mig.
Hvad vil de have af os? Titler? Hans del af landet?
- Vil det tilfredsstille dem? - Jeg er ikke den, du tror.
Han blev dræbt ved et uheld. I våbentræning med Roland.
Våbentræning kan være meget farligt.
Du siger, at du kommer for at kæmpe mod uhyret.
Det er sandt.
Det kan ikke dræbes. Ikke af min far, Roland eller andre mænd.
Jeg er ikke som andre mænd.
Det bliver du nødt til at bevise.
Hvad sker der, når uhyret kommer?
Skidt med, at I er trætte. I kan sove, når I er døde.
Op med jer! Vi skal træne! Omring mig!
Hvorfor driver han dem videre, når de næsten ikke kan stå oprejst?
Det nytter vel ikke at sige til Roland, at de er døde i morgen.
Angrib mig!
Og husk altid...
Det handler ikke om våben. Det er det herinde, der tæller.
Det er ikke slut. Kom så!
Angrib mig.
Kom så.
Så er det din tur. Tag mit sværd.
Kæmp godt...
Eller dø dårligt.
Værsgo.
Hvor mange kommer til at dø i aften?
- Jeg ville ikke skræmme dig. - Det er det sædvanlige her.
Hvor gjorde min nevø af de ekstra pile?
Han lægger aldrig noget, hvor det hører til.
Giv ham en chance. Han skal nok lære det.
Hvis han ikke får os alle dræbt først.
- Går det godt derude? - Ja. Jeg tager lidt af den senere.
Jeg beklager madens kvalitet.
Vi har samlet forsyninger i tre år til sådan en nødsituation.
Men nu kommer ingenting ind eller ud.
Selv med fulde lagre var der ingenting til indtrængeren-
-som åbenbart foretrækker os.
Det er min datter Kyra.
Vi har mødt hinanden.
Kommer din kone også?
Min kone døde for mange år siden.
Det var en tragisk ulykke.
Hun kendte ikke yderposten og gik alene rundt om aftenen.
Hun faldt ned fra brystværnet.
- Har du familie, Beowulf? - Det har jeg aldrig ønsket mig.
Er det ikke naturligt at ønske sig hjem og familie?
Så har jeg ingen naturlige ønsker.
Interessant. Hvorfor ikke?
Jeg vil ikke blive på et sted, så jeg behøver ikke noget hjem.
Og jeg vil ikke skabe flere som mig.
Sådan at dit ego kan være sikker på, at det er unikt?
Netop.
Du må undskylde min datter. Hun har altid haft sin egen vilje.
Og far har altid været ekspert i at undskylde mig.
Pokkers!
Karl? Jeg tabte mine briller. Kan du se dem?
Karl?
Er det dig, Karl?
Højdepunktet var nok belejringen af Underland.
Det var et aktivt år. Vi kæmpede konstant under stort pres.
Men vi var stærke. Soldaterne kæmpede sammen som en enhed.
- Efter det her bør vi ikke... - Er der noget galt?
- Kan I mærke det? - Mærke hvad?
- Det her er langt ude. - Hvad er det?
Ondskaben. Den er her.
Vi må have mænd, der kan kæmpe, ikke galninge.
- Vær stille, Roland. - Mig?
Våbenmesteren er død.
Det ændrer fremgangsmåde. Det har aldrig dræbt så tidligt før.
Det ved det.
Jeg er ked af det, Will. Nu er du våbenmester.
Forfremmelse?
- Ikke særlig betryggende. - Det har du ret i.
Alle skal jo dø alligevel. Men jeg er ingen våbenmester.
Du behøver ikke være dygtig hele tiden. Bare når det gælder.
Du er ikke kommet på grund af min mands død, vel?
Nej-
Men så ville jeg være efter Roland. Så hvorfor skulle du være bange?
Jeg er ikke bange. Det har jeg ikke råd til.
- Har du ingen frygt? - Frygt er det eneste, jeg kender.
Du føler det.
- Du fornemmer det. - Ja.
Du sagde: "Det ved det." Hvad mente du?
Det ved, at jeg er her.
Hvad er du?
Jeg er en, der sidder fast mellem to verdener.
- Du får hende ikke. - Jeg står ikke i vejen for dig.
Jo. Du kan manipulere hende og Hrothgar, men ikke mig.
- Vi har brug for hinanden. - Jeg har ikke brug for nogen. Rejs.
- Jeg må blive. - Så må du kæmpe.
Frist ikke skæbnen, Roland.
Vær på tæerne.
Jeg kommer for at gøre dine drømme søde, elskede.
Det er næsten færdigt, elskede.
Pokkers også! Tag dig sammen, Karl.
- Jeg troede, jeg hørte noget. - Ja. Du hørte mig.
Med alle de seje måder, man kan dø på her-
-vil jeg helst ikke dø af et hjerteanfald.
Lad os se. Med alt det her burde vi nok kunne bide fra os.
- Hvad er bras, og hvad er vigtigt? - Det vidste din onkel.
- Det hjælper virkelig, Karl. - Jeg henter sprængerne.
Karl? Gider du reparere den her? Så henter jeg sprængerne.
Will? Er alt i orden?
Jeg så det.
Hvor stort var det? Havde det panser, eller var det udækket?
Det var... Det var stygt.
- Det kom i fuldt dagslys. - Det er træt af at lege.
Sæt kvinder og børn i kirken. Gå i grupper på tre.
- Hold øje med hinanden hele tiden. - Kyra.
Jeg vil ikke lukkes inde. Denne gang kæmper jeg.
- Du skal være hos de andre. - Det er lidt sent at beskytte mig.
- Hvor er Kyra? - Jeg har ikke set hende.
Sørg for, at begge dørene er lukket.
Alle dørene er sikret.
- Hvad er der? - Er der en anden indgang?
Alle dørene er sikret fra indersiden.
Kæmp mod mig!
Ikke dig.
Jeg kan ikke...
Hvordan går det med ham?
Han dør.
Han reddede mit liv.
Jeg skal bruge flere bandager.
Han sårede uhyret.
Ja.
Så har vi en chance.
Måske.
Kyra?
Du er det eneste, jeg vil have.
Jeg ved det.
Nu varer det ikke længe.
Drøm sødt, elskede.
Mærk det. Det er livet, din mand skabte i mig.
Det er næsten færdigt, elskede.
Vær ikke bange.
- Du burde være død. - Mange gange.
- Forklar det. - Jeg helbredes hurtigt.
- Ikke godt nok. - Det er alt, jeg kan sige.
Tror du, at sandheden vil jage mig bort?
Nej, ikke efter det, jeg har set. Men fordi der ikke er tid.
Nyder du udsigten?
En hurtig helbredelse.
Det var ikke så slemt, som det så ud.
Vi har vel alle vores hemmeligheder.
Hvis en mand kæmper mod en ond skabning-
-kan han ikke være ond selv. Vel?
Hvis du ønsker syndsforladelse, er du kommet til den forkerte.
Hvem du end er, og hvad du end er...
Så takker jeg dig for hjælpen.
Hvorfor "ikke dig"?
Du skræmte livet af mig!
Du skal lave noget til mig. Jeg skal bruge det med det samme.
Hvad?
Jeg viser dig det. Men begå ikke nogen fejl.
Intet problem.
Det er nu, det gælder.
Hvordan går det med benet?
Mine sår heler ikke lige så hurtigt som dine.
En dag må du lære mig dit kneb.
Hvad kan jeg gøre?
Ingenting.
- Slutter det i aften? - Ja. På en eller anden måde.
Tiden er inde. Det kommer efter mig.
Men jeg vil vide, hvor det kommer fra, og hvornår.
Der er en ting, du skal vide om Nivri.
Hans familie er meget velhavende.
Ægteskabet var arrangeret af Hrothgar. Nivri var en sadist og et svin.
Han behandlede hende meget dårligt.
- Men du dræbte ham ikke? - Jeg prøvede.
Jeg udfordrede ham, men Hrothgar fik mig til at trække mig.
Du ved det godt, ikke?
Hun ser på mig som en bror.
Det er alt, jeg kan blive.
- Jeg har overlevet megen smerte. - Som krigere nu engang gør.
Men ingenting kan sammenlignes med det.
Gør en ende på det. I aften.
- Er den færdig? - Ja.
- Har du prøvet den? - Ja. Den virker fint.
Stort set.
Nej, den virker fint.
- Vil du dræbe uhyret? - Jeg vil ikke ødelægge overraskelsen.
At vågne om morgenen er overraskelse nok.
Beowulf.
Lad være.
Vi gør alle det, vi må gøre.
Det ved du godt selv.
Er det kniven, du brugte på din mand?
Hvad er du?
Hemmeligheder er vanskelige at holde på.
Det var nat.
Han havde drukket som sædvanlig.
Han ville have mig.
Jeg sagde nej-
Han begyndte at slå mig.
Så jeg stak ham.
Om og om igen.
Og han stod bare der.
Og så overrasket ud.
Nu er han kommet tilbage for at dræbe os.
En efter en.
Han gemmer mig til sidst.
Uhyret er ikke din mand.
- Hvorfor er du så sikker? - Spøgelser spiser ikke folk.
Hvis nogen har skylden, er det ikke dig.
Måske ikke for det første angreb.
Men for det andet, det tredje og det fjerde.
- Det var berettiget. - Det var mord.
Fa r?
Jeg har begået fejltagelser.
Tilgiv mig.
Jeg har ventet på dig.
En af os betyder døden for den anden.
Jeg er ligesom dig. En af de fordømte.
Våbenmester. Åbn vinkælderen.
Du må hellere se på det her.
Du gode. De har vist klaret det.
Se, hvor stor den er.
Så er vi færdige her. Pak sammen. Vi rejser.
Ikke en skramme. Jeg er imponeret.
- Nu forlader du os vel? - Jeg er færdig her.
Så får du ikke min største hemmelighed at vide.
Har du flere?
- En til. - Og hvad er det?
Hvad jeg føler.
- Hvad er du bange for? - Mit liv kan ikke deles.
- Ikke med nogen, som elsker mig. - Du er bange for mig.
Nej. Jeg er ikke bange for dig.
Men på dine vegne.
Jeg har endelig fundet noget blandt al den død og elendighed.
Du må ikke elske mig.
Hvordan ved du, at det ikke var mig, der fik dig hertil?
- Fordi du ikke er ond. - Måske ikke.
Men i aften er jeg fuld af magi.
Lad os skåle.
For os. Fordi vi overlevede.
Og for dem, der ikke gjorde det.
For Beowulf.
Hvem der?
Dine drømme og lyster vakt til Iive.
Det her er ikke en drøm.
Du har ret.
Er det ægte nok til dig?
Hvor kommer du fra? Og hvordan kom du herind?
Hvor jeg kommer fra er uvæsentligt.
Spørg hellere, hvorfor jeg er her.
Hvorfor er du her?
For at fortælle dig noget om kvinder. Hun har behandlet dig dårligt.
Det var dumt af hende. Du er meget mere mand end ham.
Så meget mere.
- Jeg har ikke tid til det her. - Der er ikke mere at gøre i aften.
Alle fejrer, at de overlevede. Hvorfor gør du ikke det?
Du fortjener det bedste. AI den loyalitet.
Du har givet så meget. Og du har så meget mere at give.
Enhver kvinde ville være heldig at få dig. Enhver kvinde.
Lad mig være din trøst.
Nu må du fortælle mig, hvem du er. Som elskere gør.
Jeg finder alligevel ud af det.
Truer du mig?
Jeg kan forestille mig det, der er værre.
Jeg vil vide det.
Min mors familie havde en yderpost som denne.
En aften, da hun var ung, så hun et lys.
Et smukt lys, som råbte hendes navn. Hun blev draget imod det.
Hun fulgte det til en åbning i bakken, som ikke var der før.
- Derinde ventede han på hende. - Han?
Hver aften i tre måneder gik hun til ham.
Den sidste aften i den tredje måned-
-fortalte han, at hun var gravid.
- Og at hun skulle kalde barnet... - Beowulf.
- Hvem var han? - Mor fik det aldrig at vide.
Men de ældste var ikke i tvivl.
De sagde, at min far var Bale. Mørkets gud. Løgnenes herre.
Det tror du vel ikke på?
Det eneste, der forhindrer mig i at blive ond-
-er at kæmpe mod det onde.
Så det er sådan, det må være? Slag efter slag?
- Til du dør. - Ja. Det er sådan, det må være.
- Hvordan kan... - Stille.
Hvad er der? Du skræmmer mig.
Det er her.
Hvad er her?
- Du dræbte det. - Ikke uhyret.
Noget ældre.
Lad mig komme med dig.
Nej. Jeg beder dig. Gå tilbage til de andre.
Du havde ret. Det var din magi, der fik mig hertil.
Så bliver det måske min magi, som får dig tilbage.
- Hvor har du været? Vi venter på dig. - Vi må advare de andre.
Min ven.
Er du kommet efter mig, elskede?
Så genert var du ikke, da du tog yderposten og mig.
Er det sådan, du behandler din elskede efter så lang tid?
Hvem er det, far?
Da vi havde stormet yderposten, kom hun til mig om natten.
Og hvilke nydelser, vi oplevede.
Min kone tog sit liv på grund af dig!
Æren er din.
Det var dit ansigt, hun så, da hun sprang.
- Din hore! - Det er hårde ord om dit barns mor.
Den, I kalder uhyret, er din søn Grendel.
Undfanget efter et sejrrigt blodbad.
Umuligt. Det er ikke et menneske.
Halvvejs. Det er derfor, han er så pæn.
Alt dette på grund af forsmået kærlighed?
Længe før yderposten blev bygget, var dette mit land og mit hjem.
Min søn vil tage det, som er hans.
Jeg takker Gud for, at jeg får mulighed for at dræbe dig.
Det var dumt.
Vel var det ej.
Jeg dræber kun, når jeg må. Du dræber for fornøjelsens skyld.
Deres blod var sødt.
Jeg sugede af deres blodårer og tyggede benene.
Våde, og stadig i live. Varmt blod, der pumpede ned i min hals.
Du skulle prøve det. Du vil kunne lide det.
- Du ved intet om, hvad jeg kan lide. - Hvordan smager hendes blod mon?
Du har tænkt på det.
Du ser på hende, og dit blod pumper.
Tænderne løber i vand. Du har ikke forvekslet sulten med noget andet?
Jeg er ikke forvirret. Jeg ved nøjagtig, hvorfor jeg er her.
Hvilket blod er blandet med dit? Hvem spredte din mors ben-
-og gav dig kræfter til at overvinde min søn?
En, der er stærkere end dig.
Det er tvivlsomt.
Jeg ved, at du tiltrækkes af mig. Du kan ikke gøre for det.
Jeg vil have dig indeni mig.
Det er lige før, du mister kontrollen. Med friske drab lige foran dig.
Og jeg er så nær. Jeg længes efter dig.
Brænder den i dig? Sulten?
Efter blod og kød?
Lugter det, min søn har dræbt, sødt? Fortæl mig det.
Hvilken verden tilhører du egentlig? Deres eller min?
Nu er det kun os to. Og du skal betale for dine synder.
Tør du det? Kender du mig? Jeg er ældre end synden.
Vil du tage mig i mørket? Brænder du efter mig i dødsøjeblikket?
Jeg brænder. Men ikke efter dig.
Du vil have svar. Lad os se, hvad sandheden bringer dig.
Kom, mit barn. Prøv kødets sande nydelser sammen med mig.
Føl det, ingen menneskelig kvinde kan give dig.
Tiden er inde.
Kom. Lad os gå.
Vi må gå.
Jeg mistede alle dem, jeg elskede derinde.
Hele mit liv var der.
- Hvor tager du hen? - Jeg tager med dig.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal hen. Eller hvad jeg vil finde.
Mørket vil lede efter mig. Og hvordan kan jeg beskytte dig?
Det skal jeg vise dig. Hvis du giver mig lov.
Det er ikke sikkert at være hos mig.
Det er det sikreste sted, jeg kan være.
Jeg kan ikke garantere noget.
Jeg tager chancen.